Опубліковано у: Фінансове забезпечення економічного і соціального розвитку суспільства: Тези міжнар. наук.-практ. конф. Дніпропетровськ, 23 березня 2007 р. – Дніпропетровськ: ДДФА, 2007. – С. 68-69.

Маслюківська О.П.,
Національний університет «Києво-Могилянська Академія»

ЕКОЛОГО-ТРУДОВА  ПОДАТКОВА  РЕФОРМА  ЯК  СКЛАДОВА  Концепції  реформування  податкової  системи  України

У проекті Концепції реформування податкової системи України, яка зараз активно обговорюється, зроблено окремий наголос на тому, що високе податкове навантаження на виробництво та низьке навантаження на природні ресурси робить податкову систему несприятливою для розвитку економіки. „Реалізація мети реформування податкової системи України, − підкреслюється в Концепції, − вимагає зміщення податкового навантаження з виробництва на споживання, а також на ресурсні та екологічні платежі. Зазначене вимагатиме, в першу чергу, зменшення податкового навантаження на прибуток підприємств та фонд оплати праці, реформування акцизного збору, ресурсних та рентних платежів, плати за забруднення навколишнього природного середовища” [1].
За сутнісним змістом розглянуті положення проекту Концепції реформування податкової системи України є адекватними усталеним світовим тенденціям проведення податкових реформ. Йдеться про так звану еколого-трудову податкову реформу (ЕТПР), відому в англомовній науковій та спеціалізованій літературі під терміном “eco-labor tax reform”. 
Справді, в останні п’ятнадцять років з чільного місця на сторінках міжнародних фахових журналів не сходить обговорення ЕТПР. Більш того, це питання активно дискутується і на політичній арені, акцентоване зростаючим усвідомленням політиками провідних західних держав комплексного соціально-економічного характеру екологічних проблем. Нарешті, починаючи з 1992 року вісім країн Європи запровадили ЕТПР, практично довели її значущість для зміцнення власних фінансових потенціалів.
У чому ж полягає сутність еколого-трудової податкової реформи? 
Суть ЕТПР полягає в зниженні чи анулюванні певних соціальних податків (наприклад, зниження прибуткового податку з населення, або виплат по соціальному забезпеченню) з одночасним введенням нових податків, пов’язаних з охороною навколишнього середовища, завдяки розширенню бази екологічного оподаткування, але без побільшення загального податкового навантаження.
На думку відомого вченого Г. Дейлі, ЕТПР є тим інструментом, який допоможе економіці реструктурувати сучасну фінансову систему з метою адаптації до реалій сучасного світу. На його погляд, сучасна проблема деградації довкілля полягає у тому, що сьогоднішні фінансові системи в своїй діяльності керуються цілями іншої ери – того часу, коли в інтересах націй була інтенсивна експлуатація природних ресурсів через збільшення продуктивності праці та капіталу. Однак, нині дефіцитним ресурсом є саме природній капітал. Оскільки метою сучасного стану економіки постає відповідна реструктуризація фінансової системи, остільки цим вченим висунута й обґрунтована пропозиція щодо переміщення бази оподаткування з праці та доходу на ресурсопотік [2]. Позиція Г. Дейлі стає ще більш зрозумілою, якщо прийняти до уваги, що екологічні податки в ЄС в середньому становлять майже 7% від загальних податкових надходжень, тоді як податки з праці (внески до фондів соціального забезпечення, ПДВ та інші) складають біля 85% [3]. 
Про необхідність розширення податкової бази України за рахунок рентних доходів від експлуатації природних ресурсів та забруднення довкілля наголошують у своїх роботах і українські науковці [4,5]. А дискусію про можливість впровадження ЕТПР в Україні вперше в вітчизняній літературі започаткував В.І. Вовк [6]. На нашу думку, еколого-трудова податкова реформа може виявитися ефективним способом подолання екологічних і частково економічних проблем в Україні [7]. 
Емпіричний досвід проведення ЕТПР ілюструє, що за допомогою цієї реформи є досяжними і заплановане зменшення навантаження на довкілля, і надійне наповнення бюджету податковими надходженнями. Так, величина переміщення бази оподаткування в результаті проведення ЕТПР, що впроваджено у восьми країнах членах ОЕСР, склало від 0,1% усіх податкових надходжень в Італії та Великобританії до 6,0% у Данії [8]. Втім, слід зауважити, що потенціал для такого переміщення є більшим, так як на сьогодні частина екологічних податків у загальних податкових надходженнях цих країн складає від 7,6% для Великобританії до 10,25% для Данії [3]. 
Найбільш показові результати впровадження ЕТПР спостерігаються у Німеччині, яка реалізувала цю реформу ще у 1999 році, і на сьогодні є лідером за комплексністю й масштабами її позитивних соціально-економічних й екологічних наслідків. У цифровому вимірі ці результати відображені наступним даними. Хоча величина заміщення бази оподаткування склала лише 1% від усіх податкових надходжень (станом на початок 2006 р.), проте за рахунок проведення ЕТПР було, насамперед, отримано 20 млрд євро додаткових податкових надходжень до бюджету, з яких 90% було розподілено на цілі зменшення податкового тягаря на працю, що створило від 200 тис. до 250 тис. робочих місць. Крім того, зафіксовано зростання попиту на енерго-ефективні технології; зокрема, попит на автомобілі на газовому пальному зріс на 10%, а на послуги громадського транспорту – до 1,5%. При цьому на 2,4% скорочено викиди діоксиду карбону [9].
Отже, питання проведення ЕТПР, базуючись на еколого-економічних результатах її впровадження, обґрунтовано зайняло провідне місце у зарубіжній фаховій літературі, з року в рік залишаючись темою для жвавих наукових дискусій, безпосередньо пов’язаних з проблематикою вдосконалення податкових бюджетних систем.
У проекті Концепції реформування податкової системи України принцип переміщення податкового навантаження з праці та капіталу на ресурсопотік висунуто в ранг основоположних. Тому, на наш погляд, нині є своєчасним поглиблене наукове розроблення ЕТПР не лише як складової очікуваного реформування податкової системи України, а й можливого механізму вдосконалення національної екологічної політики.

ЛІТЕРАТУРА:
1.	Концепція реформування податкової системи України. Проект Постанови Кабінету Міністрів України // Офіційний сайт Міністества фінансів України. Інформація доступна станом на 22.02.07 http://www.minfin.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=65533&cat_id=65530.
2.	Daly, Herman. Beyond Growth: The Economics of Sustainable Development. –Boston: Beacon Press, 1996.
3.	OECD, 2006. Database on instruments used for environmental policy and natural resources management http://www2.oecd.org/ecoinst/queries/.
4.	Данилишин Б., Чижова В. Науково - інноваційне забезпечення сталого економічного розвитку України. // Економіка України. – 2004. – № 3 С. 4 – 11.
5.	Веклич О. О. Економічний механізм екологічного регулювання в Україні. – К.: Український інститут досліджень навколишнього середовища і ресурсів. – 2003. – 88с.
6.	Вовк В.І. Екологічна економіка - від доктрини до політики // Наукові записки. Том 29. Біологія та екологія. – К: Видавничий дім «Києво-Могилянська академія». – 2004. – С. 65-73.
7.	Маслюківська О.П. Передумови впровадження еко-трудової податкової реформи в Україні та досвід Європи. // Наукові записки. Том 43. Біологія та екологія. – К: Видавничий дім «Києво-Могилянська академія». – 2005. – С. 54-58.
8.	Hoerner, J. Andrew and Benoit Bosquet. Environmental tax reform: the European experience. – Center For a Sustainable Economy, Washington DC. –2001. - 94p.
9.	Guerre, Anselm. Germany’s Ecotax Reform: Implementation, Impact, Future Development // Ecological Tax Reform. Conference presentation, 11th April 2006, Tallinn. Available at http://www.seit.ee/failid/69.ppt